Hej, jag är Danielle Steel. Det här är en av mina favoriter som blivit film.
En ovanlig kärlekssaga om två som finner varann helt oväntat-
-med humor, medkänsla och kärlek.
Ibland träffar man den man alltid letat efter, när man minst anar det.
Men livet är fullt av överraskningar. Hoppas Bill och Adrian överraskar er.
Ha det så trevligt nu och tack för att ni tittar.
Vill ni ha de här eller gröna?
Kom nu, killar!
-Får vi öppna dem nu? -Nej, vi väntar tills vi kommer hem.
-Chips! -Ni och era chips...
Se dig för!
Kan du lägga tillbaka det där. Nu måste jag hem och jobba.
Kom igen nu!
In med er nu.
Vad skönt att du är hemma, jag har längtat.
-Jag har längtat efter dig med. -Så vackra!
Jag ska sätta dem i vatten.
-Det doftar gott. -Inte värt du säger nåt än...
Kom...
-Vad är det? -Det ska jag visa dig.
-Hur gick det? -Jättebra.
-Vad roligt. -Jag räddade dem med kampanjen.
-Hur gick det för dig i dag, då? -Jättebra, jag räddade dem...
Jag älskar dig.
Då så, killar...
Jag vet att det här är jobbigt, det är jobbigt för mig och mamma också.
-Det är 500 mil! -Nej, 420.
Det är långt, jag vet... Snart är det sommar, då ska jag vara med er mer.
Vi kan gå ombord nu.
-Är mamma där när vi kommer fram? -Ja då, ni ser henne direkt.
-Det är ingen fara. -Gå nu. Ge mig en kram först.
Jag älskar er, killar.
-Vi hörs sen, då. -Jag ringer i kväll.
-Har de visat mitt reportage än? -Du missade det just, det var bra.
-Det är svårt att få dem att prata. -Du kan få vem som helst att prata.
Det var en sak... Palisades Motors har fått in nya BMW.
-På lördag väljer vi ut en åt dig. -Jag trivs med min bil.
-Den är 20 år gammal. -Den går jättebra.
Vi tjänar bra båda två och bor i L.A.
-Hur kan du vilja köra runt i den där? -Du trivs med Porschen, jag med min...
Du skäms över min bil - erkänn det. Erkänn...
Den nya 735:an är en kanonbil.
-Vi ska på partyt för Bradleys vid sju. -Är du nervös?
Går allt vägen får jag åka till Chicago och ta hand om det kundkontot.
-Jag ska ta min finaste lilla svarta. -Och pärlhalsbandet?
Som vanligt kommer jag att ha den vackraste frun där.
Följ med när hon reser sig upp...bra. Jättebra...
Jag ville inte att du skulle få reda på det så här.
Jag ville inte såra dig.
Bryt! Jättebra, hör ni!
-Jättebra, Sylvia. -Jag spelade inte ut tillräckligt.
Det var bara bra. Du är ju rädd för att säga det till honom.
-Tycker du att vi ska ta om det? -Om Sylvia inte är nöjd...
-När åker du? -Efter det här. Följ med.
-Vi har så roligt när vi åker iväg. -Jag har för mycket att göra.
-Du kan skriva vid poolen. -I Las Vegas jobbar man inte.
Vi åker bort nånstans nästa helg. - Ted!
Ett plan har störtat nära San Diego.
Så det är en sån dag i dag...
Ta reda på allt om kraschen, det blir huvudinslaget. Snacka med Norman.
-Följer du med till Las Vegas? -Nej, jag måste jobba.
Jag fattar inte hur Sylvia står ut med dig.
-Du ser inte pigg ut. -Jag känner mig dålig.
Och jag som ska på ett party i kväll.
-Jag hämtar te, var sitter du? -I klipprummet.
-Gud...på min nya kostym! -Jag tar den till kemtvätten.
Det var rödvin, det går inte bort. Sabla unge...
De borde verkligen inte ha med ungar på ett affärsparty.
När jag var i hennes ålder var det läggdags klockan sju - utan snack.
Hon var ju jättesöt.
Visst... Jag är glad att hon är nån annans, bara.
-Vad menar du med det? -Skönt att vi inte ska ha barn...
Nån gång får du nog ta itu med din jobbiga barndom.
-Vad pratar du om? -Din aggression över din uppväxt...
...som kommer fram var gång du ser ett barn.
Det är många som haft en dålig barn- dom. Det har inte med saken att göra.
Du skämde just ut dig inför dem du ville imponera på. Nog har du problem.
Jag är en idiot...
Jag ska se om jag kan säga adjö utan att göra bort mig igen.
-Följer du med? -Självklart.
Förlåt, jag tappade besinningen. Det ska inte hända igen. Jag lovar.
Nu går vi in.
Men herregud, Sylvia - klockan är nästan två.
Jag vill tala med Sylvia Styles. Rum 402. Tack.
Hallå? Det här är 402. Vem söker ni?
-Sylvia - jag måste ha kommit fel. -Bill?
Jag vet vad du tror nu, men så är det inte...
Jag kom hit och en god vän skulle... Åh, Bill...
-Jag är ledsen... -Jag vill inte höra, jag lägger på nu.
Jag går nu, önska mig lycka till! Det är nu det gäller.
-Det är säkert redan i hamn. -Trots det som hände häromkvällen?
När jag kommer hem kan vi väl åka upp till Santa Barbara ett par dagar?
-Lycka till nu. -Jag älskar dig.
Toppen...
Hon har missat tre dagar - vem tror hon att hon är?
Hur kan du vara så lugn? Vi byter ut henne!
-Sylvia är här. -Så snällt av henne.
Ser man på... Det var på tiden. Har du solat klart nu? Är naglarna fina?
Vet du hur många som väntar på dig?
Gråt inte. Berätta bara var du har hållit hus.
-Vi har ringt och sökt dig överallt. -Förlåt...
Du har försenat inspelningen och gjort folk oroliga. Vad hände?
-Jag har gift mig. -Va?
-Jag har gift mig. -Med killen som svarade. Vem är han?
-Stanley. -Din gamla pojkvän?
Vi har pratat i telefon rätt mycket, jag sa att jag skulle till Las Vegas-
-men inte trodde jag han skulle dyka upp. Vi åt middag och pratade länge.
Jag har väl egentligen aldrig slutat älska honom. Han känner likadant.
Fast det var tråkigt att det gick till så här, det var inte meningen.
Men om du är riktigt ärlig så ledde väl vårt förhållande ingenvart.
Du jobbar ju så mycket och...
Du har rätt, jag försummade dig. Jag är ledsen.
-Vad tänker du göra nu? -Stanley jobbar i New Jersey.
-Jag vill vara hos honom där. -I New Jersey?
Tänker du lämna TV:s populäraste såpopera och flytta till New Jersey?
Okej, det är inga problem...
Ge mig lite tid bara, så får jag se till att du dör.
Rand hatar dig ju. Han kanske rentav får strypa dig.
Grattis.
-Adrian - hej! -Hej. Hur gick det?
Bra, de vill att jag ska åka till Chicago. Jag grejade det.
-Du ser trött ut...allt bra på jobbet? -Ja då.
-Du är väl inte sjuk, Adrian? -Nej...
Jag är med barn. Jag är med barn, Steven.
Du kan inte mena allvar. Är du säker, har du varit hos doktorn...?
Då får du väl ordna det direkt, den här veckan.
-Vad menar du? -Det vet du.
Vi var överens - innan vi gifte oss sa vi att vi inte skulle skaffa barn.
Nu råkade jag bli med barn, så det är inte så enkelt.
-Det är vårt barn, det är en ny sits. -Det förändrar ingenting.
-Varför kan vi inte prata om det? -Därför att jag inte vill ha barn.
-Och om jag vill det, då? -Jobb, äktenskap - vill du offra allt?
-Andra har det och skaffar barn! -Vet du vad barn gör med ens liv?
-Nej, det vet inte du heller. -Jo, mina föräldrar bråkade jämt.
Och när de inte gjorde det slog pappa oss.
Älskling, du är inte din far och vi är inte dina föräldrar.
Det kommer inte att hända oss.
Jo då.
Jag är inte känslomässigt kapabel att skaffa barn.
Menar du att du vill behålla barnet?
Jag ber dig bara att fundera på saken, ge det lite tid att sjunka in...
Jag är ledsen...
Jag är ledsen att vi har råkat ut för det här.
Jag älskar dig.
Bryt! Bravo.
Du var jättebra, väldigt övertygande.
Enastående...
-Det här är Stanley, Bill. -Trevligt att träffas.
-Vill ni ha lite champagne? -Nej tack.
Då var vi väl klara då.
-Bill... -Stopp, vi vet båda vad som hände.
Jag önskar er verkligen lycka till.
-Grubblar du över vem vi ska ha nu? -Ja, det blir svårt.
-Vad heter hon på PR-avdelningen... -Sheryl fixar det. Inga problem.
Okej, men jag vill träffa henne i morgon bitti.
Titta här.
Stanna där. Det kan vi ha som inledning.
Gulliga ungar. Så där uppför sig aldrig mina.
-Vad är det? -Inget.
Berätta nu.
Jag är gravid och Steven vill inte ha barnet.
Han vill att jag gör abort direkt och jag vet inte vad jag ska göra.
-Vad vill du, då? -Trodde inte jag skulle känna så här.
Jag vill verkligen ha barnet.
Men jag är rädd att förlora honom, jag älskar honom så.
Kör om det igen...
-Det är jag. Har du ringt läkaren? -Ja, jag har bokat tid i morgon bitti.
-Bra. Känns det bra, då? -Jag vill inte prata om det nu.
Jag kommer hem i övermorgon.
Jag tar en taxi hem.
Jag älskar dig.
Är allt som det ska?
-Säkert att du vill göra det i dag? -Ja då. Jag vill ha det överstökat.
Lägg dig ner. Du ska få nåt så att du slappnar av.
-Det är fint här. -Ja, det är på stranden man ska bo.
-Hon log mot dig. -Hon ler nog mot alla.
Mot dig - prata med henne! Ta hennes telefonnummer.
-Du missar en chans nu. -Lägg av.
Ibland önskar jag att jag och min fru hade kämpat mer.
Jag saknar att ha en familj. Jag uppskattade det inte tillräckligt då.
-Vad var det som gick snett? -Jag var aldrig hemma, jobbade jämt.
Hon fick nog, tog ungarna och stack.
Det måste ha varit knäckande. Jag är inte så mycket för sånt där familjeliv.
Jag skulle ta tillbaka det direkt.
-Hej. Hur mår du? -Bra...
Är allt som det ska?
-Vi går in och pratar. -Nej, vi pratar nu.
-Vi går in. -Nej nu, Adrian.
Jag gjorde det inte.
Jag var där och de gav mig nåt lugnande... Jag kunde inte göra det.
-Jag vill ha barnet. -Hur kan du göra så mot mig?
Det handlar inte bara om dig. Det är jag som är med barn.
Du kan inte bara ge dig av!
Vi hade en överenskommelse. Jag kommer hem när du gjort det du ska.
-Och om jag inte gör det...? -Då vill jag skiljas.
-Vi älskar ju varann. -Du svek mig och vårt äktenskap.
-Genom att vilja ha barn? -Genom att göra nåt som jag inte vill.
-Nåt som vi var ense om innan! -Snälla Steven...
Vänta nu... Så om jag föder barnet vill du skiljas?
Det är inte vad jag vill - men det stämmer.
-Snälla Steven, gör inte så här... -Ta dig samman nu.
-Du har ett val, du avgör. -Du ber mig göra nåt jag inte vill!
Åk inte, Steven...åk inte!
Åk inte...
-Stället är som gjort för ungkarlar. -Inte den här ungkarlen.
Du har fel inställning. Det är ju rena smörgåsbordet här.
-Tack för att du drog med mig ut. -Jag började bli orolig.
Jag kunde inte fatta att det var sant.
Ena dagen lyckligt gift - nästa gravid och övergiven.
-Du är stark, du grejar det. -Tack för det.
Han ringde i går, efter två veckor, och undrade om jag ändrat mig.
-Och du sa? -Att jag tänkte behålla barnet.
-Gå till en advokat. -Jag vill ju bara få honom att förstå.
Glöm honom, nu går vi på bio.
-Hon gillade din stil. -Vilken stil - över 40 och tilltufsad?
-Jag undrar vad jag gör här... -Vi ska bara spela lite volleyboll.
Hej, vill du spela volleyboll med oss? - Var hon inte läcker?
Över med den.
Fick jag över den?
-Felet är att du tänker för mycket. -Det gör man när man har barn.
-Inte en dag över 22... -Just det.
Han grejade det.
Han är säkert klar nu, han har haft hela dagen på sig.
Men herregud...
Han har tagit allt, det är inte sant...
-Sa han inte vad han skulle ta? -Nej...
Att han hade mage att göra så.
Vad tråkigt... Jag har en massa grejer du kan få låna.
Då har han gjort det... Han har verkligen lämnat mig.
Hon sa att jag skulle ta med mig en kompis. Hon är jättesnygg.
Skicka ett foto först, jag chansar inte.
Du måste träffa henne. Vi går ut och äter eller nåt.
-Jag vill ringa henne först. -Jag behöver de nya manussidorna.
-Fin bil du har! -Tack. Du också.
-Alla försöker få mig att sälja den. -Inget fel med traditionella bilar.
-Nummer tio! -Jag har tio. Nej, jag hade elva. Hej!
-Vi kan inte fortsätta att ses så här. -Vad lustigt! - 2 hg kalkonkött.
-Jobbar du på TV-stationen? -Ja, jag är producent på nyheterna.
-Vann inte ni nåt pris? -För serien om förorenade stränder.
-Grattis. -Tack.
-Och ni vill ha? -Gouda, Brie eller schweizerost?
-Schweizerost. -2 kg schweizerost.
-Vad sysslar du med? -Producerar "Ett liv värt att leva".
Min favoritserie. Jag menar verkligen det.
Tack.
-Du måste ha en stor familj. -Det är till min årliga 4 juli-fest.
Du och din man kanske har lust att komma?
Min man Steven är i Chicago på affärsresa.
-Så synd. Kom du! -Ska äta middag med några vänner.
Ta med dem. Jag har mat så det räcker. Jag är en jättebra grillkock.
-Tyvärr... Nästa år kanske. -Okej...jag vet inte ens vad du heter.
-Adrian Towers. -Bill Grant - trevligt att träffas.
-Förföljer du mig eller tvärtom? -Jag bor här!
-Det är omöjligt, jag bor här. -Du skojar!
-Vilken tandläkare har du? -Vilket hus är ditt?
Sista huset på gatan. Du måste komma på festen, vi är ju grannar.
-Kom på en drink åtminstone. -Jag kan inte. En annan gång...
Okej. Vi ses. På kemtvätten kanske...
Jag kommer...
Det här är Terence Allman, jag är Steven Towers advokat.
Steven anser att det är lika bra att sätta igång.
Ring mig på nummer 310-555-1254 så fort ni har möjlighet.
Du ska se tårtan.
-Ställ den där borta nånstans. -Inte i solen.
Jag kommer strax.
-Vilken god tårta. -Hade inte du ont i magen?
-Då är chokladtårta jättebra. -Det ska jag komma ihåg.
-Var det två pojkar du hade? -Adam och Tommy.
-Du då, har du några barn? -Nej...
Du verkar vara typen som gillar barn.
-Det gör jag, så berätta mer om dina. -Det är världens bästa grabbar...
Roliga, smarta, omtänksamma, kloka... Jag är förstås objektiv.
Och då sa killen till sin fru: "Nej tack, jag tar hellre lunch."
Du får mig att skratta, du är rolig.
-Jag har haft jättetrevligt i kväll. -Jag är glad att du kom ändå.
Jag har två biljetter till Dodgersmatchen i morgon.
Killen jag brukar gå med kan inte.
Det är synd att inte utnyttja biljetterna - gillar du baseboll?
-Jag gillar dig. Jag är gift. -Gift...
-Jag vill gärna vara din vän. -Samma här! Jag heter Bill. Och du?
Adrian, du ser ut som en vän. Nu måste du gå med på matchen.
-Får jag Dodgerskorv? -Självklart.
Okej. Nu ringer det...
Jag sa att jag inte ville diskutera det på telefon. Jag lägger på nu. Hej då.
En producent... Han gör mig galen.
Vi har gjort om och det tar en evighet att få möblerna.
Till TV-serien får man ett vardagsrum på tre dar.
Att få mitt omgjort tar ett halvår.
Nu måste jag gå in och jobba lite.
Matchen börjar 13.05. Jag hämtar dig klockan 12.
Tack, Bill. God natt.
-Vi sitter på "D". Är det där bra? -Jättegott.
-Så det är bra för din mage då? -Ja, några Dodgerskorvar gör susen.
Du har plats nio.
En utmärkt dag för baseboll.
Jag tog med min första tjej på en Dodgersmatch. Farsans bil, slickat hår...
Katastrof... Hon gick ut på toan hela tiden, brydde sig inte alls om matchen.
Och det värsta - hon avskydde Dodgerskorv...det totala sveket.
Sen dess har jag letat efter en tjej som gillar korven.
-Nu hittar du på. -Nej, jag svär. Det blev:
"Jag heter Bill. Jag vill träffa dig, men jag har en fråga."
"Gillar du Dodgerskorv?" Det avgörande testet...
-Ett bra sätt att attrahera tjejer på... -Jag fick smyga vid korvbaren.
"Fröken, får jag se på när ni äter den där? Jag ska inte göra er nåt."
Allt okej?
Er make bad mig ringa er. Vi måste gå igenom vissa detaljer i skilsmässan.
-Kom det inte lite väl plötsligt? -Det får ni fråga er man om.
Men om jag vägrar att gå med på skilsmässa?
Det kan ni inte. Både ni och er man har rätt att ansöka om skilsmässa.
Jag förstår...
Steven vill sälja bostadsrättshuset - såvida ni inte vill köpa ut honom.
Det kan jag inte. Är det nåt annat?
Resten rör underhåll och uppdelning. Det är inte alls till er nackdel.
Jag får väl skaffa en egen advokat. När blir skilsmässan klar?
Han ansökte för två veckor sen. Det blir väl klart i mitten av december.
Två veckor innan barnet föds - vilken timing. Vilken stil han har, inte sant?
-Hur är det fatt? -Hej...
Vill du prata om det?
Min man är inte i Chicago, han har lämnat mig.
Och huset är tomt för att han tog med sig allt.
Han vill sälja huset och han har lagt in om skilsmässa.
-Jag är så ledsen... -Jag är ledsen som besvärar dig.
-Jag vill hjälpa dig om jag kan. -Jag behöver nog bara semester...
Jag tycker att du ska ta semester. Koppla av i solen lite...
Förlåt mig.
Jag ville bara se hur det var med dig.
Det är bättre, tack.
Du sa att du behövde semester. Mina killar kommer, vi ska åka till Big Bear.
Vi ska campa, fiska och bada. Jag tycker att du ska följa med.
Jag har pratat med grabbarna, det är okej. De kommer att gilla dig.
Och jag kan behöva lite sällskap. Vad sägs?
Jag måste tala om att...
Jag är ingen friluftstyp.
Jag vill att du följer med. Och inga tricks - du får eget tält om du vill.
-Menar du allvar? -Det blir jättekul.
Vem är kvinnan vi sjunger om?
-Hur länge har du känt pappa? -Är du skådespelerska?
-Nej, jag jobbar med nyheterna. -Har du barn?
Vår pappa är skild.
-Kan du fiska? -Ja. Kan ni?
-Vet du hur man rensar fisken? -Nej, det får ni göra.
-Kan du spela Nintendo? -Vad gillar du för mat?
-Aprikoser, kinamat, vårrullar... -Nu räcker det, killar, hämta tändved.
Hjälp mig med tältet.
Har han kommit vilse, tror du?
Vem ska ta hand om honom?
-Nu vill jag leka med honom. -Vi måste behålla honom.
-Vi gömmer honom. -Vem ska ni gömma?
-Säg inget till pappa. -Vi gör vad som helst...
Vad heter du, lilla vovven?
Vad heter han?
-Rocky. - Du säger väl inget? -Nej, jag ska inte säga nåt.
Men i morgon ska ni nog tala om att ni hittat en som behöver ett hem...
-...hos två små pojkar. -Okej.
Sov nu. God natt.
God natt, Adrian. Tack.
Kom hit och sätt dig lite.
Släck nu, killar!
Jag menar allvar! Släck nu och tramsa inte.
Okej!
Vad lycklig du kan vara som har dem, ni är en familj.
På sätt och vis, fast jag saknar att vara gift.
-Har du alltid velat ha barn? -Nej, först var jag livrädd.
När Leslie sa att hon var med barn blev jag panikslagen.
Nånting hände när jag höll Adam i famnen första gången.
Jag insåg att han behövde mig och då blev det plötsligt viktigt.
Du kommer över det.
-Jag känner mig misslyckad. -Börja inte med det.
Ni var ju två, kom ihåg det.
Jag trodde att vi skulle vara tillsammans för alltid.
Det trodde jag med Leslie också.
-Var är fisken, pappa? -Nappar det bättre uppströms?
Kanske, gå och kolla ni. Men var försiktiga.
-De är så gulliga. -Ja, de är fina.
Varför har du inte gift om dig?
Jag är rädd, för upptagen...rädd.
-Och så har jag ju pojkarna. -Vill du inte ha fler barn?
Inte för det, jag är rädd för ytterligare separationer.
-Vad har hänt med linan? -Dra i den...
Vad är det?
Förlåt, det var inte meningen. Men du såg så vacker ut.
Jag är så osäker nu, jag vill inte såra dig.
-Jag ville bara vara nära dig. -Det är lite för snabbt för mig.
Det är mer komplicerat än du tror, det är mycket du inte vet om mig.
Berätta då - jag vill veta allt om dig, hur lång tid det än tar.
Du är snäll.
-Var det allt? -Ja, förutom pojkarna. - Kom, killar!
-Håll dig där inne nu. -Skynda er nu! Jag går och betalar.
-Vad ska vi göra? -Vi säger det sen.
Låt bli, Rocky.
Akta dig, Tommy!
Herregud!
Det är ingen fara med er son. Han fick en smäll, men han repar sig.
Det var lite värre för er fru - det är alltid allvarligare i det tillståndet.
-Vilket tillstånd...? -Risken för missfall är inte över.
Just nu är läget stabilt både för mor och barn.
Det kan ta ett tag, men de hade tur. Ni ska få vara ensamma nu.
Hur är det med Tommy?
Du räddade hans liv. Han klarade sig. Hunden klarade sig.
Och ditt barn också.
Varför sa du inte att du var med barn?
Jag vågade väl inte.
Jag skäms så. Min man har lämnat mig, jag är gravid. Mitt liv är en röra.
-Jag ville bespara andra det. -Jag är verkligen ledsen.
-Varför lämnade han dig? -Han ville inte ha barnet.
Vilket svin.
Vad tänker du på?
Det var mycket som hände i dag - det här med dig, Tommy, ditt barn...
Det var lite för mycket på en gång.
Det var jättetrevligt att du var med. Det funkade så bra med pojkarna.
Att du väntar barn...
-Det skrämmer mig lite. -Jag förstår.
Du måste vila dig och bli stark igen, det är det viktigaste.
Vi får prata om det här sen. Jag ska titta till Tommy, jag kommer senare.
Hur känns det?
Som om jag blivit påkörd av en lastbil... Hur mår Tommy?
Han slukade just en cheeseburgare, så det är ingen fara.
-Och jag har vårrullar till dig. -Jag älskar vårrullar.
Jag vet.
Jag måste fråga dig en sak.
-Var exakt står du och din man? -Skilsmässan blir klar i december.
-Ändrar han sig när han ser barnet? -Ibland tror jag det, ibland inte.
Och om han vill komma tillbaka till dig senare?
Det viktiga för mig är att han lär känna sitt barn-
-och att mitt barn inte får en anonym far.
Jag vet hur det är att avsluta ett äktenskap när det är barn inblandade.
Det värsta för mig var att mista barnen. Jag vill inte vara deltidsfar.
Du ska veta att jag finns till hands för dig, jag vill vara med dig.
Du tar på dig mycket...
Det enda som skrämmer mig är att bli fäst vid dig och barnet-
-och sen tar du tillbaka honom. Men nu tar vi en sak i sänder.
Kom nu, killar. Ta med Rocky.
Glöm inte Rocky. Sköt om honom väl nu.
-Var inte rädd, vovven lilla. -Hoppas du blir bra snart.
-Jag mår redan bättre. -Jag är tillbaka om några timmar.
-Akta fötterna. -Hej då, killar.
Hej då, Adrian!
Steven ringer inte upp mig. Hans sekreterare skyller på saker. Varför?
Han tycker väl att det är lättare så.
-Och varför skulle jag komma hit? -De här papperen gäller barnet.
Mr Towers vill redan nu avsäga sig sina rättigheter som far.
-Vad pratar ni om? -Jag avrådde, men han är orubblig.
Jag har gjort ett utkast där det står att han avsäger sig rätten till barnet.
Han får ingen umgängesrätt och barnet ska inte bära hans namn.
Han var villig att betala er för detta, men det går inte enligt lagen.
Det får inte förekomma några pengar i sammanhanget.
Det här är inte lätt, men er man är mycket angelägen om det.
Jag skriver inte på nåt förrän han sett barnet och sagt det till mig då.
-Han säger det ju nu! -Jag skriver inte på några papper!
Hur är det fatt?
Steven vill avsäga sig all föräldrarätt och allt ansvar för barnet.
-Han är ju inte klok! -Jag skrev inte på nåt.
-Men du tänker göra det...? -Jag borde väl...
Han kommer inte att ställa upp på det du vill.
-Det är ju för barnets skull. -Jag vill inte att han sårar dig mer.
-Är du upptagen i eftermiddag? -Inte så värst.
Vi går ut. Jag har en idé. Kom nu! Det blir kul, lita på mig.
Orkar du bära den själv? Då kan du få bära min...
Det här kommer du att gilla.
-Det är så mysigt här. -Men titta...
-Det här gillar jag. -Om det blir en flicka, då?
Det blir en pojke. Jag har mina källor.
Tack för att du tog med mig hit.
Kom nu, vi ska ha tag på en liten tvättbalja.
Nu känns det bättre, tack.
-Den här gillar jag verkligen. -Min speciella favorit.
Du kanske får låna den av honom sen.
Jag kände en spark.
Kan de sparkas redan nu? Förmodligen inte.
Har nån sagt att du är en mycket vacker gravid kvinna?
Det här betydde mycket för mig. Jag trodde jag skulle få göra sånt ensam.
Nu har du mig.
Jag kan inte låtsas att jag inte har några känslor.
-Inte jag heller. -Då slutar vi låtsas.
Jag älskar dig.
Titta här... Spänn fast säkerhetsbältena.
Underbart...tack.
-Nej, du ska ha den själv. -Jag får väl passa på nu.
-Sen får jag börja räkna kalorier. -Det vill jag se...
Du har bara känt mig när jag varit gravid.
Vad är det?
Steven...
-Adrian...jag såg dig inte. -Jag såg dig.
-Jag kan inte prata just nu. -Du kan aldrig prata.
-Vi går härifrån. -Snälla Steven... Helsike.
Är det okej?
Vad tänker du?
-Jag väntade mig inte att se honom. -Varför försökte du prata med honom?
Vi var gifta i två och ett halvt år - är det så konstigt då?
Med tanke på hur han behandlat dig, så...
Han är en skit. Fattar du inte det?
Han pratade inte ens med dig! Han bryr sig varken om dig eller barnet.
Jag kan acceptera att han vänder mig ryggen, men inte sitt barn.
Det är nåt han försöker undertrycka, det måste vara så.
Inse att han lämnat dig.
Vad är det du väntar dig av honom?
Att han ska se på sitt barn och säga: "Det är mitt - jag vill inte ha det."
Eller: "Förlåt, jag älskar mitt barn." Annars kommer han att ångra det.
-Det är hans problem i så fall. -Nej.
Flyr han nu dyker han upp senare och ställer till det för mig, barnet och dig.
Jag måste bli helt fri från honom. Han måste ta itu med sina känslor nu.
Det verkar han inte vara kapabel till.
Så länge du inte accepterar det har vi ingen framtid ihop.
Jag trodde väl aldrig jag skulle stöta på honom så där.
-Det låter som en mardröm. -Jag höll på att sjukanmäla mig i dag.
-Hann du prata med Steven? -Han vägrade. Och Bill blev arg.
Vilken soppa...
Vad är det?
Det känns som värkar.
-Men det är för tidigt. -Fred, hämta bilen!
Håll dig lugn bara, det är ingen fara.
-Fort, Fred. Vad har Bill för nummer? -Ring inte till honom.
Jag vill inte att han ska komma dit. Jag är rädd, Zelda.
Varför ville du inte ringa mig - var det för i går?
Du har ställt upp så mycket redan...
-Jag älskar dig ju, Adrian. -Och jag älskar dig.
Det enda viktiga just nu är att allt är väl med dig och barnet. Fattar du?
-Jag vill inte förlora barnet... -Det ska du inte. Vad sa doktorn?
För tidiga värkar...
Han gav mig nåt som fick sammandragningarna att sluta.
Jag skulle ligga till sängs ett par dagar.
Då får du inte jobba. Den lille ska hålla sig där inne tills det är dags.
Jag ska prata med din läkare nu och tala om att jag ansvarar för dig.
Oroa dig inte, det kommer att gå bra.
-Så här års saknar jag killarna. -Nästa år är de med oss och babyn.
Den här tar vi.
Finns det några grenar kvar? Häng dem på varandra.
Nu kommer tomten.
-God jul! -Några papper till Adrian Towers.
Jag ska ha med dem tillbaka påskrivna.
-Jag är Adrian Towers. -Ni ska skriva på några papper.
-Papperen om barnet, antar jag. -Du måste inte skriva på.
Jag vill ha skilsmässan ur världen nu. Skriver jag inte på förhalar han det.
-Tack. -God jul.
Jag vet hur svårt det där var för dig.
Skål för att din skilsmässa är klar nu.
-Firar vi det? -Ja... Har du öppnat din lyckokaka?
-Men...hur kunde du...? -Hoppas du tycker om den.
-Den är jättevacker. -Vi gifter oss...innan barnet föds.
-Jag vet inte om det är rätt. -Mot vem?
-Mot dig, Steven, barnet... -Inte rätt mot Steven...?
Du är makalös.
Jag vill inte att du ska gifta dig med mig bara för att barnet ska få en far.
Jag kan ta hand om barnet själv.
-Jag älskar dig och barnet. -Jag älskar dig, hoppas du vet det.
Jag vill verkligen att det ska fungera mellan oss.
De senaste fem åren har jag varit för rädd för att älska någon.
Jag ville inte bli fäst vid nån igen som skulle lämna mig och ta barnen.
Det här barnet är inte mitt, men jag kan älska det som om det vore det.
Jag tänker inte bara vänta på att han ska ta ifrån mig det jag älskar.
Men vill han ha dig och du honom, så får ni bestämma er nu.
Jag tänker inte sitta med blödande hjärta hur länge som helst.
Jag älskar dig och jag vill gifta mig med dig.
När barnet är fött ska skitstöveln få se det - hans sista chans.
Sen glömmer vi honom. Är vi överens om det?
Och då gifter vi oss?
Då säger vi det...
Jag älskar dig.
-Ringen är jättefin. -Jag fick den på julafton.
Så romantiskt.
-Vad är det? -Mitt vatten gick just.
Bill!
-Andas... -Barnet kommer nu!
-Vänta tills vi är på sjukhuset... -Andas, Bill! Andas!
Vi är framme nu. - Hit med en rullstol!
-Det kommer nu! -Nej då. - Dr Green...vi har ringt.
-Krysta inte än. -Jag krystar inte, det kommer ändå!
Det här kommer att gå bra. Jag är hos dig.
Det funkar inte med andningen!
Hör vad jag säger - barnet kommer nu!
Rör mig inte!
Perfekt. 3,6 kg, tror jag.
-Titta vilka små läppar... -Han är jättefin.
-Och vilka små händer. Så fina. -Han är fin som sin mor.
Hej, sötnos.
Min lille!
-Var är Bill? -Du sov - han ringer i morgon bitti.
Jag tar honom nu, så att du får vila. Jag kommer tillbaka med honom.
Steven, det är jag.
Jag ville bara tala om att barnet är fött, och det blev en pojke.
Han vägde 3,7 kg.
Han är jättefin.
-Är allt bra med dig? -Ja då, vi mår bra båda två.
Jag vet att vi har skrivit på papperen-
-men du kanske vill se honom.
-Det vill jag gärna. Vad heter han? -Sam.
Det är ett fint namn. Ligger du på St. Julian's?
Då kommer jag i morgon förmiddag.
-Vi ses då. -Ja. Hej då.
-Hur känns det? -Bra. Annorlunda.
Det blir så med barn - inget blir sig likt igen.
Hej...
De här är till dig.
Jösses, så liten han är...
Så fin. Får jag hålla honom?
Håll bakom huvudet.
Det måste ha varit jobbigt för dig...
-Bill! Hej... -Jag kommer olämpligt ser jag.
-Vi ses senare. -Nej, gå inte.
-Vem var det? -En god vän.
Nu ska jag ta ut honom.
Varsågod.
Jag är ledsen om jag gjort dig illa. Jag har inte haft det lätt heller.
Jag kände att du svek mig på det allra grövsta sätt.
Men för min sons skull förlåter jag dig.
Jag ringde dig för att du inte senare skulle ångra att du inte fick se honom.
Det uppskattar jag, och för barnets skull bör vi försöka igen.
Vad sa du? Ska vi försöka igen för barnets skull?
Jag är villig att göra ett försök. Du borde vara tacksam.
Du övergav mig, utestängde mig, tog allt vi hade, tog avstånd från barnet...
-...och jag ska vara tacksam? -Men det var då, Adrian.
Älskar du barnet? Vill du ha det mer än nåt annat...ägna ditt liv åt det?
-Jag ska försöka - jag kan inte lova. -Och om du ändrar dig igen?
-Ska du bara sticka då? -Ingen skada skedd, han är ju så liten!
-Hur ska jag förklara det för vår son? -Hur förklarar du att du inte vill nu?
Kärlek är inget man bara testar.
Du måste älska honom villkorslöst - vad som än händer.
Villkorslös kärlek är det bara dårar som tror på.
Då är jag väl en dåre.
Lycka till då.
-Jag är ledsen att det blev så här. -Jag är ledsen för din skull.
Jag försökte tala om för dig att jag inte var mogen för det.
Tack för att du kom.
-Är det er son? -Nej...
Nej, det är inte min son.
Hör upp! Det är svårt att börja jobba igen, men vi har mycket att göra.
Jag måste till New York till pojkarna. Hoppar du in för mig veckan ut?
-Visst. Hur mår Adrian och barnet? -Bara bra. Jag ringer från New York.
Var kan han vara? Han är inte på jobbet. Det är olikt honom.
Han behövde väl lite tid. Det har inte varit lätt för honom heller.
-Han kommer. -Han kanske har fått nog till sist.
-Det tror jag inte. -Det vore inte så konstigt. Vi hörs.
Du åt ingen lunch och du har inte rört middagen.
-Inte bra - du måste äta. -Jag är inte hungrig.
-Vill du ha en sömntablett? -Nej tack.
God natt då.
Hej.
-Jag kom bara för att säga adjö. -Adjö...? Vart ska du?
Jag ska till New York och träffa pojkarna. Jag ska ta nattplanet snart.
-Vet de att du kommer? -Nej, det är en överraskning.
-Hur länge är du borta? -En vecka eller två.
Jag har ordnat en sköterska åt dig. Hon kan vara hos dig när du vill.
-Jag klarar mig själv. -Tänkte att du behövde hjälp...
-...men du kanske ska till Steven. -Nej, det ska jag inte.
-Varken nu eller senare. -Jag fick det intrycket i morse.
-Du ringde honom väldigt snabbt. -Det var dumt.
Jag ville att han skulle se barnet - nåt kanske skulle väckas till liv...
Jag vet inte vad jag har trott...
Jag hade väl dåligt samvete över att ha berövat honom nåt så underbart.
Men han vet inte vad kärlek är...
...och det visste inte jag heller. Förrän jag träffade dig.
Jag har varit en idiot, allt är mitt fel. Jag är jätteledsen.
Jag vill inte förlora dig och barnet. Jag vill ha er.
Och Tommy och Adam. Jag vill att vi ska vara en familj. För alltid.
-Jag älskar dig så mycket. -Jag älskar dig. Du måste förstå det.
-Ursäkta... -Jag älskar henne.
-Jag ser det. -Här kommer han.
Jag tror att lördag är en bra dag att gifta sig på.
Vad säger du om det, Sam?
-Det tycker han med. -En sak till...
Är det okej om Sam har mitt efternamn på födelseattesten?
-Hur låter Samuel William Grant? -Det låter riktigt bra.
Vi har församlats här för att förena detta par i det heliga äktenskapet.
Ni är härmed äkta makar och en familj. Ni kan kyssa bruden nu.
Vi gjorde det...
Jag är Danielle Steel. Hoppas ni trivdes i Adrians och Bills sällskap.
Hoppas vi ses snart igen. Hej då.